Att sno en sladd.

Sun, 21 Mar 2021 19:38:00 +0100
Krönikor

Jag skulle låna en microUSB-sladd av någon jag känner. För att kunna ladda min högtalare i badrummet. Jag kommer förbi och snor en sladd ikväll då, skrev jag i ett sms. Sedan fyllde jag på med ett högljutt skratt i textformat. Över att sno en sladd låter som ett väletablerat uttryck. Dra en lina. Glida på räkmacka. Sno en sladd. Vilket dessutom råkade falla sig rätt bra in på just den relation som skulle stå till tekniskt förfogande. Han skrattade också. Högt, om jag får gissa.

Friends with benefits är förmodligen ett av modern tids mest geniala temporära påfund. Min inre romantiker skriker frustrerat emellanåt. Hon med rosen mellan tänderna. Hon tappar ögonblickligen andan när telefonen plingar till på kvällskvisten och det står läget? men jag vet att det egentligen betyder ligga?. Eller när jag, på väg till en spelkväll med ett gäng gemensamma vänner, packar ned p-piller och ett par extra trosor i innerfickan. I fall att. Men det finns ändå något väldigt charmigt i att hjälpa till att bygga en IKEA-möbel kan betyda just precis det. Men också kan betyda något helt annat.

Ska jag sova över? frågade jag.

På vägen dit mötte jag någon med samma intentioner för kvällen. Våra mjukiskläder och intensiva trampande på cykelpedalerna lyste ganska starkt klockan tjugotvå arton, lördag kväll. Även om jag inte har någon aning om den människan har en högtalare i sitt badrum eller ej. Men han behövde också ladda. Vid beröring och kroppskontakt, och sådant som hör till, utsöndras Endorfiner samt Oxytocin (vilket enligt Wikipedia är ett lugn och ro-hormon). Tänk på hälsan. Att sno en sladd här och där är bevisat bra för det fysiska välmåendet. Och bekräftelsebehovet.

Det är så härligt att vara ung vuxen. Att kunna rättfärdiga för sig själv att detta är en stabil, kanske till och med nödvändig, mellanlandning på vägen till den man ska älska i nöd och lust. Norpa närkontakt när det råkar vara en bristvara. Låna kablar, om så behövs. Men lämna det där, utan rätten att kritisera varandra som i riktiga förhållanden.

Att dessutom, som grädden på det belåtna moset, vara student. Göra precis ingenting vettigt 80% av tiden. Bränna CSN på obetydligt småtrams. Sträckkolla Gossip Girl för femte gången. Komma hem mitt i natten efter att ha tagit en solklar genväg över en lerig åker, trycka ett tolvpack chicken nuggets och somna i hallen. Med ytterkläderna på. Eller att ömsesidigt vara någons backup-plan, någons booty call, och genuint känna att det just nu är helt okej att det inte sjungs några serenader.

Mamma är så stolt, en utbildning kan ingen ta ifrån dig.

Men vad bekvämt det hade varit om vi bara hade blivit kära i varandra, sa jag på morgonen när jag knutit på mig skorna. Eller hade det det? Han log. Sen cyklade jag hem.